Oversættelse: Lill Edeling PrimeText International AB, 2007
Tekstadministration: www.primetext.tv
Det er mig, som ikke orker mere.
Jeg elsker dig.
Vi skal gøre det.
Jeg elsker dig.
Jeg forlader dig ikke, Julien.
Du ved, at jeg vil være der, med dig...
Jeg elsker dig.
Uden din stemme er jeg som fortabt i stilheden.
- Det kan man ikke tro. - Kan man tro på kærligheden så?
Vær stille.
ELEVATOR TIL SKAFOTTET
- Hvad er klokken? - Syv.
Kys mig...
Jeg venter på dig på café-terrassen, som sædvanligt.
Når alt er klart, kommer du derhen med din store bil-
- og holder udenfor og jeg hopper ind ved din side...
og så vil vi være frie, Julien. Frie!
Jeg venter kun på dig.
Om en halv time, Julien.
Florence...
Geneviéve. Geneviéve?
Kan De blive lidt længere? Jegved, at det er lørdag aften.
Jeg har lidt arbejde tilbage.
De er kommet til selskabet Carala. Vær venlig at vente, hr.
- Jeg plejer altid at gå sidst af alle. - Forstyr mig ikke, ligegyldigt hvad.
Hallo, hr. Carala? De har en samtale fra London.
Godt, hr. Carala.
Altid lige rar...
Hr. Carala skal straks til Généve og kan ikke tage Deres samtale nu.
Godt, hr.
De er betydeligt for sent som altid.
Under krigen i Indokina spillede det ingen rolle, om De tabte et slag.
Men nu arbejdervi med en vigtig for- retning og vi lever ikke i en fantasi.
Man venter på mig i Généve.
Ingen venter på Dem. Her er dokumentet.
Det var komisk.
De er en beundringsværdig mand, hr. Tavernier.
Jeg betragter Dem som en ven.
Det her dokument er meget interessant.
- Selskabet behøver en helt. - En forhenværende helt.
Vores selskab har brug for engle, som kan beskytte vores forretninger.
- Faldskærmsjægerne er engle. - Mener De det?
Geologiske lag, rapporter fra undersøgelser...
Forsvarets teknikere arbejder vel. De ved næsten mere end amerikanerne.
Olieledningsprojekt...
Det er en fejltagelse.
At trække ledningen gennem Marokko er længere, men det er sikrere.
Og hvad med resten?
Hvad er det her for en vits?
Er det ikke det?
Hvad drejer det sig om, Tavernier? Penge?
Jeg er ikke bange for Dem.
Jeg er vant til at folk hader mig, men jeg tror ikke, at De er modig nok.
Måske i krig, men ikke når det gælder.
De ler ad krigen, på trods af at De lever af den.
De har tjent milliarder på Indokina og nu på Algeriet.
Respekter krigen, hr. Carala. Den har gjort Dem rig.
Hvad er det for en pistol?
Hvem gav Dem min pistol?
Han er vel stadig i gang med sine underlige dokumenter.
- Jeg tror, at han har sovet. - Ingen måtte forstyrre ham, sagde han.
Vi kan da ikke blive hertil midnat, vel?
Jeg ringer ham op.
Det kunne være sjovt at stoppe fingeren ind her.
Tavernier svarer ikke.
- Jeg kender kaptajnen. - Undskyld mig, hr.Tavernier.
Han kommer nu.
- Kaptajn... - God aften, Maurice.
- Er vi de sidste her? - Ja.
- Har De set hr. Carala gå? - Nej, jeg gik igennem etagerne.
Han må være gået nu, for hans tog kørte kvart i otte.
Chefen er mærkelig. Han går altid uden at sige det til nogen.
Han forsvinder helt pludseligt ligesom en indbrudstyv.
- Hvornår er han tilbage? - Det ved man aldrig.
Sidst han købte olie, tog han til Napoli. Hvem ved den her gang?
Er der ikke en masse sygdomme der i Napoli?
- Kaptajn... - Jeg er ikke længere kaptajn. God nat.
- God nat, Geneviéve. - God søndag, hr. Tavernier.
Det er ikke til at forstå-
- at det kunne gå så godt. Det gik topdollar, jeg overdriver ikke.
Hvis sandheden skal frem, har du nok ingen anelse, om hvordan det føles.
Ja, du er da smartere end jeg, og du har mange gode idéer.
Din jakke er så fjollet.
Se, hr. Tavernier.
Han parkerer konstant forkert, men skider på at han får bøder.
Han er så stilig.
Han har været i Indokina og så i Nordafrika med Fremmedlegionen.
Nu laver han forretninger. Han har købt masser af blomster denne måned.
Se! Et tryk på knappen og det er klart.
- Det er det liv, jeg drømmer om. - Det er ingen nyhed.
Pokkers også...
Florence venter på mig.
Motoren er i gang...
Louis!
Ser Tavernier dig sådan giver han dig en omgang. Du kender ham ikke.
- Han har både medaljer og krigssår! - Godt for ham.
Du burde være urolig.
Kom, vi går og spiser. Jeg er hunde sulten!
Du skal altid ødelægge aftenen for os.
- Har du tænkt dig at hoppe ind, hva'? - Jeg tilgiver dig ikke, hvis det går
Louis!
Alle ser på os, Louis.
Den har vinduesviskere.
Kig op, Louis!
Julien...
Tillykke, frue. Er De stadig glad for Deres baby?
En efterkommer er som en lille legeting. Jeg er meget tilfreds.
Den perfekte bil her i Paris.
Tilfreds...
Meget tilfreds.
Den her idiot taler som regnen falder.
Julien med den der lille. Hvorfor?
Ja...jeg genkendte den lille blomsterpige.
Det kan ikke være muligt. Hun er alt for simpel.
Han blev bange og skød ikke.
Han er fej.
Julien er fej. Han er bange for at være lykkelig.
Tillykke, fru Carala.
- Hvor skal vi hen? - Til motorvejen.
Han må være rasende.
- Tror du, at han ringer til politiet? - Hvem bekymrer sig?
Vi skal køre den tilbage til samme sted. Det ville være tarveligt ellers
Ligegyldigt hvad, så kommer vi til at ødelægge hans weekend.
Kendte du til olietankerne i Djelfa?
- Giv mig hans handsker. - Her.
Se, et mini-kamera.
Det er fantastisk. Min veninde købte et næsten lignende i Tyskland.
Jeg kan ikke åbne den.
Giv mig hans regnjakke.
Ingen fingeraftryk. Det her er ikke et våben for amatører.
En revolver, et spionkamera, olietankerne i Djelfa...
- Han er skummel ham Tavernier. - Tænk hvis han er hemmelig agent?
Han ligner en.
Er der ingen, der har ringet til mig?
Vent ikke på mig. Jeg spiser ikke hjemme i aften, François.
Hvad laver du?
Og du?
Det er sent.
Gå hjem nu.
- Har De set hr. Tavernier? - Jeg så ham ved frokost tid.
- Og hvad med i aften? - Nej, frue.
- Har De set hr. Tavernier i aften? - Nej, frue.
Har han ikke ringet?
Nej, frue.
Julien!
Nej, nu overdriver du.
Det er tredje gang, vi tager motorvejen. Jeg har fået nok nu.
Kan du lide at køre bil eller ikke?
En Mercedes. En 300 SL.
Udenlandsk.
- Dansk. - Nej, den er tysk.
Vær forsigtig, Louis.
145 km/t med speederen i bund. Tavernier kan godt beholde sin bil.
Skynd dig! Du er snart indhentet.
- Ikke dårligt. - Jeg er vant til det.
Min første ulykke med den her bil. Det må fejres med et glas.
Horst Bencker fra München.
- Min mand, Julien Tavernier. - Er det Deres bryllupsrejse?
Bedst at sætte champagnen på køl.
Vi kunne sove her. Det er et kendt motel.
- De har hytter med garage. - Er du vanvittig?
Jeg stjal en vespa sidste uge. De leder sikkert efter mig.
Ikke her.
- Jeg sagde, at du hedder Tavernier. - Og hvad med tyskerne?
De er bare venlige tyskere.
Så må du ordne det. Jeg vil ikke risikere noget.
Vi checker ind som hr. og fru Tavernier.
Bliver De her?
Ja.
Nej, jeg har ikke set dem. Heller ikke den der yngling.
Hvis De vil, så kan jeg... jeg forstår.
Tavernier. Hr. og fru Tavernier.
Nummer 11, ved siden af hr. og fru Bencker.
Den her motor er sensationel.
- Hvorfor sidder den sådan der? - Så tager den mindre plads.
- Hvor sidder forspeederen? - Der er ingen.
- Kære hr. Tavernier, De er min gæst. - Det kan jeg ikke acceptere.
Selvfølgelig kan De det. Jeg elsker sport...
og De er en udmærket fører. Vi var begge så tæt på døden før.
Vær så god at komme ind.
Min favoritchampagne.
Vi kunne ikke få fat på den under besættelsen.
- Han kan ikke lide champagne. - Hvis bare jeg havde vidst det.
Det er okay. Min generation bekymrer sig om vigtigere ting end champagne.
- Besættelsen, Indokina, Algeriet... - Godt gjort!
Skål for Europa!
For Europa.
De kæmpede mand mod mand med knive.
Forfærdeligt klima, myg, tigre.
- Og tyskere. - Hvilke tyskere?
I Indokina, hr. Tavernier.
- Så De aldrig tyskere der? - Nej, aldrig.
Og i Fremmedlegionen?
Ja, klart. De var gode soldater.
- Så smigrende. - Nej, det var ingen kompliment.
Jeg var med nogle af Rommels fhv.. soldater.
Jeg har præcis en mage til, men jeg er så glemsom-
-at jeg glemte den i Antwerpen.
- Er det let at fremkalde? - Ja, hvor som helst.
Til og med her på hotellet.
Vent lidt...
Der er tre billeder tilbage.
- Tyskere bryder sig ikke om krig. - Det er ikke mit indtryk.
Du taler som en franskmand af den gamle generation.
Vi er først og fremmest rejsende forretningsmænd.
At rejse i uniform ville nok være lidt for opsigtsvækkende.
Louis! Jeg mener Julien.
Åh, jeg er sgu ligeglad.
Som De ser, hr. Tavernier...
er krig ikke bare forfærdelig, men også et rent tidsspilde.
Det er hvad preusserne mener i hvert fald...
Men jeg er ikke preusser. Jeg kommer netop fra...
Nå da, damerne er vist gået ud.
Kom, så tager vi lidt luft.
"Naturen er kilde til dyb trøst." Det sagde Goethe.
- Jeg behøver ingen trøst. - Goethe tænkte måske ikke på Dem...
"Sørg for at varsko..."
"udlejeren."
- Den er kraftig, hva'? - Ikke så farlig.
Bekymr Dem ikke om damerne.
De burde tage undervandsbilleder.
Jeg har en skøn fætter.
Ludvig von Malhausen.
Kender De ham?
De må have set ham på Capri. Han er ofte der.
Hvad var det jeg sagde?
Kære hr. Tavernier...
som ikke hedder Tavernier og aldrig har været soldat...
tag det ikke alt for ilde op.
Lad heller ikke lynet skræmme Dem. Nu har De lavet sjov nok.
Det er bedst, vi går ind.
- De bliver gennemblødte. - Det kan man godt sige.
Jeg tager din dronning.
Sikken pudsig, lille franskmand.
Han sagde, at han hed Tavernier.
Kom og læg dig.
Julien Tavernier...
Julien...
jeg har ledt efter dig overalt.
God aften.
- Har De muligvis set Julien? - Nej, ikke i aften.
Tak.
Jeg mistede dig den nat, Julien.
Jeg burde have ladet dig være.
Jeg burde ikke have kysset dig eller rørt dit ansigt.
Det spiller ingen rolle, hvis du ikke dræbte Simon, om du blev bange.
Bare du vender tilbage til mig levende og står ved min side.
Julien...
Du skal.
Kender vi ikke hinanden? Christian Subervie.
Jeg er kollega til Julien. Vi har mødtes en aften.
Jeg husker det svagt. De havde drukket.
Ja, Julien har lidt dårlig indflydelse på mig. Vi mødtes i Algeriet.
Var De officer?
Nej, jeg solgte køleskabe der.
Han må have en pige, for han ser ikke sine venner længere.
- Yvonne, giv mig et glas til. - Kan jeg få en Royale?
Nej, jeg er optaget med Juliens veninde.
Jeg så Julien.
- En Royale til hende. - Han har sikkert en pige.
Han kørte forbi i en bil. Han kiggede ikke engang.
- I aften? - Nej. Jeg ved det ikke.
- Det var nok sidste uge. - Julien bryder sig ikke om kvinder.
Julien er venlig.
Véro?
Vågn nu. Vi skal afsted.
- Skal vi køre så tidligt? - Vi må af sted inden uvejret er ovre.
Jeg er klar.
- Hvad gør vi? - Kom nu.
Du er jo ikke rigtig klog.
- Nej, Louis! - Bare rolig. Hop ind.
De skal få, de fandens... Vi må sløre vejen.
Har De problemer med gearkassen?
Ledte De efter første? Det har jeg gemt.
Hænderne op!
Kom ikke nærmere!
Kom nu, vi må flygte.
Stop efter broen. Vi må gå hjem.
Regnjakken, Louis!
- Løbet er kørt for mig nu. - Sig, at du blev skrækslagen.
Han kom bare så tæt på.
Tænk, hvis han ikke havde haft pistolen i bilen... Det er farlige ting!
Tror du, at begge døde?
Kirurgerne kan udføre mirakler med hjertet nu til dags.
Måske også med hovedet.
Inden så længe har vi nogle timer tilbage, men derefter...
Hvad vil de gøre med os? Vil de skille os ad?
Du med mændene og jeg med kvinderne.
Jeg vil ikke, Louis!
Vi kommer til at være sammen på forsiden.
Læserne vil forstå.
- Hvad vil de forstå? - Alting.
- De får ikke lov til at henrette dig. - Jeg er jo myndig.
Jeg vil ikke, at de gør dig ondt. Jeg forhindrer dem i det!
Vi skal aldrig skilles ad.
Havde vi penge, så kunne vi flygte til Sydamerika.
Vores foto på forsiden: "De tragiske elskende."
Du klarer dig. Du har ikke gjort noget. Men mit liv er forbi i morgen.
Jeg vil blive hos dig!
Du ved ikke, hvordan politiet er.
Vi skal være stærkere end dem. Vi skal dø sammen.
- Hvornår? - Nu.
Jeg har det, der kræves.
Man mærker ingenting. Man sover bare hurtigt ind.
Bagefter vil folk tale om os.
Vi bliver kendte.
Musikken vil fortsætte med at spille, når vi er døde.
- Hør, Véro... - Vi skal gøre det her.
Hele natten har jeg ledt efter Julien uden at få noget at vide.
Mine fødder er iskolde.
Skynd jer nu!
Men der er jo fyldt med politi her.
Florence Carala.
Carala som i Carala?
Der er ikke mange. Han er min mand.
Er De Simon Caralas kone?
- Tror De ikke på mig? - Hvad lavede De på Madeleine...
- klokken fem om morgenen? - Jeg skulle til messen.
- Med ham? - Ja, åbenbart.
Undskyld, fru Carala, der må være sket en misforståelse.
Tag det roligt nu. De behøver ikke krybe sådan der.
Carala er en simpel våbensælger og en idiot!
- Kan De holde mund? - Jeg tager mig af ham.
Ring til min chauffør og bed ham hente mig.
Er De vant til politistationer?
Ja, nogle gange om morgenen.
Også Julien?
Han er jo min ven... Du skal se, hvordan strissere behandler os.
- Kan han være på en anden station? - Det er muligt.
- Vi burde tjekke. - Bliv siddende.
- Han må være tørstig. - Han må vente.
Det er jeg.
Kommissær Chérier, kriminalpolitiet.
En fornøjelse.
Håber ikke, Deres mand vil bruge denne dumme fejltagelse mod os.
Min mand er i Schweiz. Han får intet at vide.
Selvfølgelig, frue. De bliver slet ikke registreret her.
Det er bedst for Dem. Min mand spiser tit frokost med indenrigsministeren.
Det forstår jeg frue. Hr. Carala spi- ser sikkert tit forretningsfrokoster.
- For eksempel... - Hvad?
Har han ikke en kollega, som hedder Julien Tavernier?
Det tror jeg.
Ja... De kender ham måske?
Jeg har set ham nogle gange.
Kan De sige, hvornår De så ham sidst?
Pudsigt at De spørger. Jeg så ham i går aftes i hans bil.
På Boulevard Haussmann.
- Hvad tid? - Syv.
- Nej, det var lige før syv. - Lige før syv?
Forstået. Var han alene?
Han var med en ung pige.
Hvad er det, De har opfattet?
Uden at vide det, har De gjort politiet en stor tjeneste.
Vi leder efter Julien Tavernier.
Han er efterlyst for mord.
På hvem?
Desværre skal vi meddele Deres mand at han har dræbt to tyske turister.
Vi har fundet hans regnjakke, hans bil og hans pistol.
Han var med en ung pige. Det gør Deres vidnesbyrd yderst interessant.
Har du en cigaret, skatter?
Jeg håber, De kan undskylde vores fejltagelse.
- Har herren ikke ringet fra Schweiz? - Nej, frue.
Kør hr. Subervie hjem og bagefter kører De mig hjem.
Jeg ser forfærdelig ud.
Er jeg ved at blive skør?
De vil blive stillet for retten.
Jeg kom her personligt samme morgen, på trods af at det er søndag!
- De skal fortælle hele sandheden! - Det var uvejr.
Vi var urolige og kunne ikke sove. Jeg så nogle silhuetter.
- Svært at afgøre. - Så De dem eller ikke?
Det er ham. Jeg er næsten sikker.
Faktum er, at den mistænkte ikke gik ind gennem receptionen.
Men derimod så jeg udmærket de stakkels ofre.
Har De et foto af den unge pige, som var hans medskyldige?
Kan De skrive, at jeg har været samarbejdsvillig med politiet?
Det er irrelevant. Næste! Hr. kommissær, jeg vil sige...
Jeg er ikke kommissær. Jeg er stedfortrædende anklager.
- Hvor er Deres identitetspapirer? - Jeg protesterer mod dette indgreb.
Mit privat liv er ikke offentligt. Jeg er Jacqueline Mauclair.
Det betyder ikke noget.
De der journalister får aldrig nok! Slip dem ind.
Vær så god, frue.
Mine herrer, glem ikke, at jeg var lærer-
-inden jeg blev jurist.
Som en tragedie af Racine vil sagen blive afsluttet inden 24 timer.
Nattens mord og morderen vil blive identificeret om morgenen-
-og fanget senest nu i aften.
Den mistænkte er Julien Tavernier, fhv.. officer og faldskærmsjæger.
Vi har allerede sporet hans bil, hans jakke og hans pistol.
Vidnerne har allerede identificeret ham og hans medskyldige.
Der kan findes flere motiver til den her meningsløse forbrydelse.
Tavernier drak meget og det sås, at han ofte hidsede sig op.
Man jeg anser ikke dette for at være hele forklaringen.
At tyskernes hytte lå ved siden af Taverniers hytte lettede det sikkert.
Fru Bencher ofretvar meget ung...
- og meget smuk. - Må vi se liget?
Det er udelukket. Sagen afsluttes, da morderen erkender sig skyldig.
Politiets indgriben har været øjeblikkelig-
- og man har ikke mistet et eneste minut og derfor...
Chérier, er De her allerede?
Det var alt for i dag, mine herrer.
Her er morderen.
Det bliver en spektakulær forside.
De tror, at alting er tilladt!
Kaptajn Tavernier, en morder? Aldrig!
Hvad er I strissere egentlig ude efter?
Vent, jeg skal bare slå strømmen til.
Hr. Carala kan ikke lide folk, som snorker. Især ikke en søndag.
Betjentene må have taget den.
Ligegyldig hvad, er det forfærdeligt.
Det er meget beklageligt.
Hvor er han henne?
Hvor mærkeligt. Han plejer aldrig at låse.
Det var kattens!
Politikonstablerne! De kom virkelig ikke uden grund.
Der er et lig derinde. Chefen.
Hr. Carala. Det ser ud som et selvmord.
Må jeg tale med fru Carala?
Sover hun?
Nej, lad hende sove.
Jeg ringer tilbage.
Gaston?
Jeg er sulten. Bring en stor kaffe og croissanter ud til terrassen.
- Skal jeg ringe til politiet? - Ja.
Er det samme mand, far?
- Se, det er samme mand. - Stille!
Det er samme mand, far. Jeg sagde jo, at det var ham!
- Far, det er ham! - Vær stille og kom nu.
TO TYSKE TURISTER MYRDET
TAVERNIER ER MORDEREN
Kom, nu går vi.
Fint, lad os nu opklare nogle ting.
De forlod bygningen klokken halv otte. Det står klart.
Vagtmesteren og telefonisten så Dem, inden da på Deres kontor.
- Så kørte De en tur med bilen. - Jeg tog aldrig bilen.
- Et vidne genkendte Dem. - De tog fejl! Ellers også lyver de.
Er det sådan, det er?
Skal vi fortsætte med at lege? Så leger vi.
Genkender De den her pistol og den her regnjakke?
- Jeg efterlod dem i bilen. - Ja, i bilen, selvfølgelig.
Hvor mange kugler var der i pistolen?
Den burde have været fuld.
Den her lod De også ligge omkring.
De er en intelligent mand, hr. Tavernier.
Hvilke arbejdsopgaver havde De på selskabet Carala?
Jeg holdt møder med personer, vigtige personer.
Jeg fortalte dem om hr. Carala og fik dem bagefter til at krybe.
Hr. Tavernier, jeg har en nyhed at fortælle vedr. hr. Carala.
- En nyhed? - Jeg siger ikke alting på en gang...
Kunne De lide at arbejde for Carala? Hr. Carala, mener jeg.
Det var mit job og desuden...
- Jeg har haft andre job tidligere. - Det har vi forstået.
Kender De til motellet i Trappe?
- Jeg har aldrig været der. - Nogen så Dem der.
Er det min skyld? En kunde så mig i Østberlin eller Casablanca.
- Hvor var de henne? - Jeg ved det ikke!
- Jeg var nok fuld. - På motellet i Trappe?
I Paris. Jeg gik en tur.
Det er godt, Tavernier, men der er stadig et lille problem.
Klart at vidnet på motellet kan have taget fejl-
-men der er endnu en uløst gåde.
Kender De en kvinde, en elegant kvinde, som er lidt beruset?
Hvem? Min medskyldige på motellet? Hende ville jeg gerne møde.
Jeg tænkte ikke på hende...
men på fru Carala.
Jeg kender hende dårligt nok.
Men det er jo perfekt.
Fru Carala så Dem i bilen med en ung pige kl. halv syv i går aftes.
De kender hende dårligt nok, og hun kender Dem dårligt nok.
Men hun genkendte Dem. Alle vidnesbyrd stemmer overens.
Det her kan ikke være sandt.
Det er umuligt, for jeg var et andet sted!
- Er De sikker på det? - Vær nu rar, lad mig bare sove.
Vi vil også gerne lade Dem sove, tro mig.
Sjette version.
Hvor befandt De Dem natten mellem lørdag og søndag?
Det ved jeg ikke.
Så De har ikke tænkt Dem at tale?
Hvis jeg skulle sige, hvor jeg tilbragte natten...
Alle kan fungere som alibi:
Kvinder, unge piger, tjenere, venner, bedragne mænd.
Men ikke en elevator.
Ærligt talt, det er jo idiotisk!
- Synes De, det er idiotisk? - Det er fuldstændigt patetisk.
Alt taler mod Dem.
Alle vidnesbyrd stemmer. Domstolen vil le ad elevator historien.
Dårlige nyheder.
Hr. Carala blev fundet død på sit kontor. Det kan være selvmord.
- Hvad tror De? - Lad mig sove.
Det ville være interessant at høre hvordan fru Carala reagerede på det.
Lad os nu fortsætte.
Tavernier, hvor tilbragte De natten mellem lørdag og søndag?
Hans selvmord forbavser mig. Det forbløffer mig, bogstavelig talt.
Vores chef, Deres mand, var en så dynamisk mand.
- Tak fordi De tager hånd om alting. - Ingen årsag.
Jeg vil forsvare Deres interesser.
Det er stadig tidligt, men snart skal det gøres alligevel.
Og det der skrækkelige mord i Trappe. Alt i løbet af samme nat!
Den der Tavernier er mærkelig. Vi må håbe, at de griber ham-
- og hans medskyldige snart. Det er skadeligt for turismen.
- Jeg følger Dem til bilen. - Nej, De har travlt nok.
Jeg redder dig, Julien.
- Vil De have en azalea? - Er den unge ekspedient her?
Véronique? Nej, hun er sammen med sin kæreste om søndagen.
Véronique, hvor bor hun?
Hun bor i et lille værelse i 15. arr. Har hun gjort noget dumt?
Hvor præcis?
Boulevard de Grenelle, tror jeg. Nummer 55.
Jeg anbefaler Dem de her. De her roser er fortryllende.
Hvor bor frøken Véronique?
- Til højre længst nede! - Tak.
Hvem er De? Hvad vil De?
De tog for få. Det er den fejltagelse som redder Deres liv.
I er for unge. I ved ikke, hvordan sovemiddel fungerer.
Lad os være i fred.
I stjal bilen og dræbte de to tyskere.
De så hende. Der står om hende i avisen.
Jeg skal have Dem levende. De skal fortælle at det er falsk!
At det kun er løgne!
Gør ikke noget dumt nu...
- Der står om det i avisen. - Hvad står der?
En masse smørelse.
Det er ikke mig på billedet.
Det er hr. Tavernier.
Og?
Så var det ikke mig!
Det var ham.
Det var Tavernier.
Så løj den der stakkels kvinde.
Det er sandt, Véro... Vi er reddede.
Det er derfor, vi ikke døde.
Men du må gemme dig, for de så dig på motellet.
Og billederne, Louis?
Det er hans foto i aviserne.
Billederne af tyskerne.
- Hvilke billeder? - Dem vi tog på hotellet.
Her. Jeg havde stadig lappen.
Fandens også!
Jeg kører derhen.
Det er det eneste bevis, Véro!
Den anden nøgle ligger i skuffen der.
Hun er lejer i huset.
55 Boulevard de Grenelle, lejlighed nummer23.
De har taget sovemiddel.
Det er ham, som er morderen. Han erkendte alt.
Det er sandt!
Hvad betyder det, hvem jeg er?
Synd for jer, at I er så tykhovedet.
Er det Dem, som fremkalder?
Der har vi dig.
Også De? Så kom ind.
Der er mere.
Ja, man kan tage mange billeder med et kamera...
Tavernier dræbte ikke tyskerne.
Men han dræbte Deres mand, hr. Carala.
Og De var hans medskyldige og meget mere end det...
Man skal aldrig lade billeder ligge rundt omkring...
De burde takke mig. Tavernier havde intet alibi for mordet på tyskerne.
Han ville have fået livstid.
For mordet på Deres mand kommer han til at sidde cirka ti år.
Ti år...
Han kommer til at sidde inde fem år, men mod Dem, fru Carala...
kommer domstolen ikke til at være lige forstående.
Og det med god grund...
20 år uden hverken alder eller dage...
Jeg vil sove.
Bagefter vil jeg vågne, alene.
10 år, 20 år...
Jeg var ikke forstående nok.
Men jeg elskede dig alligevel, selv om jeg kun tænkte på mig selv.
Jeg bliver gammel i fængslet.
Men der vil vi være sammen og forenet på en måde.
De kan aldrig skille os ad.